Ґалан
Українська
[ред.]Морфосинтаксичні ознаки
[ред.]відмінок | однина | множина | обм. ч. |
---|---|---|---|
Н. | Ґала́н | Ґалани́ | Ґалани́ |
Р. | Ґалана́ | Ґалані́в | Ґалані́в |
Д. | Ґалано́ві Ґалану́ |
Ґалана́м | — |
З. | Ґалана́ | Ґалані́в | Ґалані́в |
Ор. | Ґалано́м | Ґалана́ми | — |
М. | Ґалані́ Ґалано́ві Ґалану́ |
Ґалана́х | — |
Кл. | Ґала́не | Ґалани́ | — |
Ґа-ла́н
Іменник, істота, чоловічий рід, II відміна (парадигма відмінювання 1 ФкФ; тип відмінювання 1b за класифікацією А. А. Залізняка); власне ім'я (прізвище).
Корінь: -Ґалан-.
Вимова
[ред.]Семантичні властивості
[ред.]Значення
[ред.]- українське прізвище [▲ 1] ◆ Немає прикладів слововжитку (див. рекомендації).
- Синоніми
- ↑ ?
- Антоніми
- ↑ ?
- Гіпероніми
- Гіпоніми
- ↑ ?
Усталені та термінологічні словосполучення, фразеологізми
[ред.]Колокації
[ред.]Прислів'я та приказки
[ред.]Споріднені слова
[ред.]Найтісніша спорідненість | |
Етимологія
[ред.]Від іменника ґала́н «півень особливої породи», далі від очевидної контамінації прикметника голла́ндський як означення породи курей і рум. golan «голий» (у цих курей гола шия). — Мельничук Молд. эл. 165. Етимологічний словник української мови: В 7 т. / АН УРСР. Ін-т мовознавства ім. О. О. Потебні; Редкол. О. С. Мельничук (головний ред.) та ін. — К.: Наук. думка, 1982. Т. 1: А — Г / Укл.: Р. В. Болдирєв та ін. — 1982. — 632 с.
Переклад
[ред.]Список перекладів | |